УДОСКОНАЛЕННЯ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ ВИТРАТАМИ ПРИ ПОСТАЧАННІ І ЗБУТІ ПРОДУКЦІЇ НА ПІДПРИЄМСТВІ

Устінова Л.Н., Горобець О.І. 

ДонНТУ, кафедра фінансів та банківської справи

e-mail: Olga.Gorobets@rambler.ru

Abstract
Ustinova L.N., Gorobets O.I.  Cost Management at an Enterprise.  Cost  management includes numerous indicators, such as prognosis, planning, coordination and organisation, activation, accounting, analysis and control. Cost management is relevant for all spheres of the enterprise activity; it is  actual for all cost centers. At the work given numerous factors were researched, such as measures of cost optimizing which are connected with resource supply, selling and price fixing that allows increasing the profit of the enterprise.

Будь-яке підприємство, починаючи процес виробництва або приймаючи рішення про його розширення, повинне бути впевнено, що витрати окупляться і принесуть прибуток. Порівняння витрат і результатів дозволяє оцінити ефективність роботи підприємства. Без такого порівняння можуть бути допущені непоправні помилки при виборі економічної політики підприємства, при прийнятті важливих управлінських рішень, виборі видів підприємницької діяльності, визначенні оптимальних обсягів і структури випуску продукції (робіт, послуг), а також цін на продукцію (роботи, послуги).
Основний фінансовий результат діяльності підприємства - це прибуток, який є основою і джерелом засобів для його подальшого розвитку. Підвищити прибуток можна, збільшуючи обсяги виробництва або ціни на продукцію, що випускається. Однак це не завжди можливо і доцільно. Тому в системі розвитку підприємства в умовах значних економічних обмежень підвищення фінансового результату безпосередньо зв'язано зі зниженням витрат. 
Практично на кожному підприємстві маються резерви для зниження витрат до раціонального рівня, що дозволяє домагатися росту економічної ефективності діяльності, підвищення конкурентноздатності. Зниження витрат на випуск одиниці продукції дозволяє підприємству встановлювати більш низькі і гнучкі ціни, що дає важливу перевагу перед конкурентами. Тому для кожного підприємства важливий аналіз витрат і ефективне управління ними для досягнення високого економічного результату.
Управління витратами містить у собі комплекс наступних управлінських впливів: прогнозування і планування, організація, координація і регулювання, активізація і стимулювання, облік, аналіз і контроль.
Управління витратами доцільно у всіх сферах діяльності підприємства й актуально для всіх місць виникнення і центрів витрат. Важко переоцінити значення управління витратами при управлінні запасами, збутом, а також і ціноутворенням продукції.
Так, на більшості промислових підприємств витрати на матеріали і послуги складають 50-80% загальних витрат виробництва. Ці витрати є цілком регульованими шляхом визначення оптимальної партії закупівель у потрібний час за прийнятими цінами для досягнення мінімальних витрат по заготівлі і збереженню матеріалів.
Визначення обсягу і моменту закупівлі матеріальних ресурсів залежить від потреби виробництва в сировині і матеріалах, фінансових і складських можливостей і ситуації на ринку закупівель. Існує два варіанти закупівель: 
1)	закупівля великих партій через великі проміжки часу - у цьому випадку підприємство має знижки на  товар, що здобувається, і заощаджує витрати на доставку, однак несе значні складські витрати, піддається ризику старіння і псування матеріалів і ризику фінансових втрат у випадку зниження цін на матеріальні ресурси за час їхнього тривалого збереження;
2)	закупівля невеликих партій через невеликі проміжки часу - при цьому зменшуються складські витрати, ризик псування, втрати і старіння товарів, звільняються складські приміщення, але немає переваг за цінами закупівлі і виникає ризик несвоєчасності забезпечення поточного виробництва матеріальним забезпеченням. 
Таким чином, дві суперечливі тенденції в забезпеченні матеріальними ресурсами знаходять своє відображення в характері зміни витрат на придбання і збереження матеріалів. 
Позначимо витрати на придбання матеріалів - Впр, а розмір постачання - n, тоді витрати на придбання одиниці товару складуть Впр/n. При наявності річної (квартальної, денної) потреби в матеріалах - П, витрати на їхнє придбання складуть Впр*П/n. Витрати на збереження матеріалів (Взб) визначаються середнім рівнем запасів. При постійній інтенсивності споживання річні витрати збереження запасів будуть складати Взб*n/2. Отже, загальні річні витрати (Вр) можна представити таким чином:
		(1)
На практиці часто застосовуються знижки на обсяг замовлення. У цьому випадку загальна величина витрат на  матеріали, що здобуваються, містить у собі вартість самих матеріалів, вартість розміщення замовлення і вартість збереження запасів:
,	     (2)
де
 Ц - вихідна ціна одиниці матеріалу.
Однак не завжди можна точно визначити витрати на збереження запасів, тому в багатьох випадках користуються середніми величинами, що складають визначений відсоток вартості запасів. У цьому випадку на деякий період часу підраховується вся сума податків, страховок, втрат на відходах, а також уцінок. Відношення цієї суми до вартості запасів (при їхньому середньому рівні) плюс відсоток на капітал називається коефіцієнтом вартості змісту запасів (К). Враховуючи це, базова модель керування запасами має вид:
	        (3)
Для того, щоб визначити оптимальний розмір замовлення необхідно знайти такі значення n, при яких загальні витрати мінімальні.
     	(4)
Для цього знайдемо похідну функції загальних витрат (Вр) по n і дорівняємо її до нуля:

Звідси оптимальний розмір партії замовлення визначається по наступній формулі:
		(5)
Розглянемо тепер керування витратами в області збуту продукції. Багато підприємств мають великі запаси готової продукції і незавершеного виробництва, що приводить до високих складських витрат, великих відсотків на капітал і до збільшення термінів оборотності засобів. Зниженню цих витрат сприяє  оптимізація розмірів партії виробничої продукції при її збуті.
Математично процедура визначення оптимального розміру партії аналогічна процедурі оптимізації розміру партії при закупівлі і зводиться до наступного. Допустимо М - кількість продукції, що задовольняє річний попит, а m - кількість виробів у партії, тоді число партій у рік (р) буде дорівнює М/m. 
При постійних серійних витратах для однієї партії - Вс, (під серійними витратами треба зрозуміти витрати на переналагодження обладнання, які являються постійними для будь-якого розміру партії), загальні витрати на всі партії (Вс) можна розрахувати наступним чином:
		(6)
З формули (6) бачимо, що зі зростанням розміру партії загальні постійні серійні витрати знижуються.
При складських витратах у розрахунку на одиницю продукції (Вскл) і середньому розмірі складського запасу (m/2), величина сумарних витрат (Вскл) буде наступною:
		(7)
Тобто  складські витрати  за період з ростом розміру партії зростають лінійно.
 Таким чином, сумарні витрати за період рівні:
		(8)
Оптимальний розмір партії (m) визначаємо таким чином:

		(9)
У випадку, якщо витрати на зміст запасів виражаються у відсотках від вартості готової продукції, оптимальний розмір партії визначається по формулі:
		(10)
де
К - коефіцієнт вартості змісту запасів, частки одиниці.
Не менш актуально керувати ціноутворенням і обґрунтованим установленням знижок на  продукцію, що випускається. 
З одного боку, в умовах неповної завантаженості виробничих потужностей і при високому рівні конкуренції вітчизняним підприємствам приходиться зіштовхуватися з реалізацією продукції за заниженими цінами, що дозволяє покрити частину постійних витрат і знизити збитки на короткостроковий період. 
З іншого боку, надання знижок стимулює попит на продукцію, що, власне,  і є головною задачею надання знижок, спрямованої, насамперед , на стимулювання збуту виробленої продукції. Однак не кожна знижка являється вигідною для підприємства-виробника. Тому кожна знижка повинна встановлюватися, виходячи з умови, що фінансові втрати від її збільшення вимагають компенсації збільшення обсягу продажів.
Збут більшої кількості виробів, що досягається за рахунок зниження ціни, вимагає обґрунтування з погляду  його впливу на загальні фінансові результати діяльності підприємства. У зв'язку з цим необхідно розрахувати достатнє для компенсації фінансових утрат збільшення обсягів продажів.
 Позначимо через О - необхідне збільшення обсягу продажів, виражене у відсотках, Р - зниження ціни у відсотках від первісної ціни продажу, а С - первісні перемінні витрати у  відсотках від первісної ціни продажу після знижки, тоді формула визначення необхідного збільшення обсягу продажів при визначеному розмірі наданої знижки буде мати наступний вид:
		(11)
Отже  тільки при обсязі продажів, що враховує безпосереднє збільшення кількості продажів, підприємство одержить запланований обсяг прибутку, а збільшення прибутку може бути досягнуте при будь-яких обсягах продажів, що перевищують отримане значення.
Для ефективної організації управління витратами на місцях їх виникнення потрібно також визначитися з питанням хто цим буде займатися. Цими функціями на підприємстві повинні займатися такі підрозділи підприємства, як:
-	відділ збуту;
-	відділ постачання;
-	відділ ціноутворення;
-	планово-економічний відділ;
-	фінансовий відділ.
Таким чином, розглянуті в роботі міри оптимізації витрат, зв'язаних з постачанням, збутому і встановленні цін, дозволяють знизити витрати і забезпечити підвищення найважливішого фінансового результату діяльності підприємства - прибутку.

ЛІТЕРАТУРА
1.	Т.П. Карпова "Управленческий учет": Москва, 1998, 410с.
2.	Д.Н. Карпухин "Современное управление": Москва,1997, 460с.
3.	Денисова И.П. Управление издержками и ценообразование. - М.: Экспкртное бюро, 1998. –186с.
4.	Котляров С.А. Управление затратами: Учебное пособие. – СПб.: ПИТЕР, 2001. – 160с.
5.	Курочки А.С. Операционный менеджмент: Учебное пособие. - К.: МАУП, 2000.-144с.
6.	Макаренко М.В., Махалина О.М. Производственный менеджмент: Учебное пособие для вузов. – М.: «Издательство ПРИОР», 1998. – 384с.
7.	Управление затратами на предприятии: Учебник / В.Г.Лебедев, Т.Г.Дроздова, В.П. Кустарев и др..; Под общ. ред. Г.А. Краюхина. – СПб.: «Издательский дом  «Бизнес-пресса», 2000. – 277с.